Кристоф Мекел
Стикс

Превод от немски: Венцеслав Константинов, —

chitanka.info

Никога добри не бяха времената,

в които идвах да живея и в които

смъртта си дирех. Дето да попаднех,

все се връщах пак при търпеливия Харон

и двама се понасяхме из мрака…

Изглеждаше, че в кръг се движим,

сякаш пътя сме объркали, не виждах

да струи реката, като в езеро гребяхме…

На който бряг да стъпех, срещах вятър

и живот — села, часовници,

сняг, камъни и дъжд.

Но никога не зърнах Нищото.

И никога добри не бяха времената,

в които идвах да живея и в които

смъртта си дирех…

И за да свърша най-подир, отпуснахме греблата,

спряхме неподвижно сред реката;

от лодката да скоча се страхувах,

боях се, че там долу

в царства̀ по-други ще попадна.

Смъртта да търся сред водата

не беше редно. Сетния тютюн

си поделихме и зачаках някоя акула,

та Харон на нея да ме хвърли…

Някога по тези брегове кипял

за всекиго живот,

но разделени сме били от лятото и зимата

и скоро сме загубили завинаги

земята камениста…

Харон мълчеше. Безразличието

на господаря му го правеше ленив.

Накрая ми подвикна насмешливо: „Значи,

ще трябва пак да слезеш някъде

и пак да заживееш, може би

край оковани в лед реки

или пък в белите небостъргачи

на някое потънало Чикаго,

където светлина ще се процежда от небето…“

1962

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.